- Hei,mascota mea preferată.
Uite,port lănțișorul ce mi l-ai dat de ziua mea. Am primit complimente toată săptămâna.
Vezi? Câteodată o mai nimeresc și eu.
- Mi-ai văzut revista "Sports lllustrated"? - Nu.
Ești sigură? Pentru că am lăsat-o aici,acum vreo două zile.
Nu știu, dar trebuie să mâncăm
și întotdeauna sunt grămezi de orice,oriunde.
Ai aruncat-o,nu-i așa?
Dacă stătea acolo de ceva zile
și n-a fost pusă deoparte,
atunci există posibilitatea s-o fi aruncat.
Bine,uite regula.
Nu te atingi de lucrurile mele.
Nu,nu,uite regulă: Pune-ți lucrurile de-o parte.
Îți face plăcere să-mi arunci lucrurile.
Ai fi fericită dacă poștașul mi-ar arunca revista
direct în coșul de gunoi.
M-ai prins.
Asta e și casa mea.
Dacă pun ceva acolo,
ar trebui să-l găsesc,când am nevoie.
Știi că citesc încet.
Există o soluție simplă pentru asta...
Pune-ți lucrurile de-o parte.
Nu,nu.
Nu-mi atinge lucrurile.
Dă-le deoparte.
Nu le atinge!
- Pune-le... -Nu!
N-o să mă ating de ele,
dacă le pui în altă parte.
Am să le pun în altă parte,
când o să termini să nu le atingi.
Genial.
Da. Exact.
Mă duc la baie.
Sau ai aruncat-o și pe ea?
Exact omul pe care-l căutam.
Unde ai fost? Tebuie să fim pe teren în 30 de minute.
Mai dă-ți drumul la chiloți.
Vreau să-ți arăt ceva,înainte de a pleca.
Ce mai e? O altă erupție,care arată a iepuraș?
De fapt,da.
Dar,m-am gândit că mai degrabă te-ai uita la asta.
- Ce? - Ți-amintești când ai scris articolul ăsta,
în care spuneai că Muhammad Ali a fost primul tău erou din sport?
- Da. - Poate vrei să citești asta.
"Dragă Ray,fratele tău mi-a trimis excelentul tău articol.
Mi-a plăcut foarte mult,
chiar dacă nu rimează.
Joc de glezne, Muhammad Ali."
Bun,haide. Întârziem la golf.
Stai,stai,stai.
Ce...
Ce-i asta? Muhammad Ali...
De unde o ai?
Uite,ascultă...
Partenerul meu și cu mine am răspuns unui apel.
Și acolo era o doamnă,cam sărită, care-l deranja pe Ali.
Credea că e Joe Frazier și Ali încearcă s-o bage-n corzi.
Oricum,acum e campioană la categoria grea, la spitalul Bellevue.
Am sfârșit prin a sta de vorbă cu managerul lui Ali
și i-am trimis articolul tău și el mi-a trimis asta înapoi.
Dumnezeule, Robert.
Cu plăcere.
Am s-o înrămez.
Am să-mi reconstruiesc casa în jurul ăsteia.
Mă bucur că-ți face plăcere. Hai.
Gianni și Andy ne așteaptă.
Mi-a venit vremea să te înfrâng la golf.
Știi ce? Azi chiar am să te las.
Stai,stai...
Bun,gata. Să mergem.
Și mulțumesc. Ești un frate bun.
Grozav frate.
Cel mai tare,din toate timpurile.
Nu,nu,nu,Amy, ascultă,ascultă.
Dacă vrei un tratament facial, inclusiv manichiură,știu eu un loc grozav.
Am și un card pentru asta,pe aici,pe undeva. Așteaptă...
Pentru că ultimul lucru pe care ți-l dorești e un tratament prost.
Adică,vorbim despre fața ta.
Sertarul ăsta e mereu plin de porcării.
Sunt prea multe gunoaie în casa asta.
Uite-l.L-am găsit. Da,bine.
Numele este "Pune-ți o față fericită."
Oamenii de acolo sunt atât de buni.
O să-ți placă de ei. Și știi ceva?
Dacă tot ești acolo, de ce să nu-ți faci și o pedichiură?
Absolut. Da,da,da.
Ar fi ca și cum...
ai merge o zi la băi...
Poți să aștepți un pic?
Aud mașina de gunoi. Aș vrea s-o prind.
Da. Așteaptă.
Așteptați. Nu vă supărați,așteptați.
Vă mulțumesc.
Scuze.
Abia i-am prins.
Gunoierul m-a lăsat să arunc gunoiul, eu însămi.
Ba n-a făcut o pasiune pentru mine.
Mă place numai pentru gunoiul pe care i-l dau.
Cum a fost la golf?
- A fost minunat. - Da,grozav
18 găuri pline de
"Muhammad Ali mi-a trimis o scrisoare.
Îl iubesc pe Muhammad Ali și Muhammad Ali mă iubește și el."
Eu mă gândeam că discuția despre Ali a fost însuflețitoare.
M-a făcut să-mi doresc să-l lovesc pe Ray.
Când ți-a trimis Muhammad Ali o scrisoare?
Azi.Robert i-a trimis articolul pe care i l-am dedicat
și lui Ali i-a plăcut atât de mult că mi-a trimis o scrisoare,în care...
Stai,stai...
- Ce s-a întâmplat? - Nimic.Nimic.
- Am pus-o chiar aici. - Ai pus scrisoarea acolo?
A umblat cineva aici? Pentru că era chiar deasupra.
Ai pus scrisoarea acolo?
Da. Am pus-o aici.
Îmi amintesc că am pus-o chiar aici.
Adică... Ce naiba?
Nu e nicio scrisoare acolo, nu-i așa,Ray?
Ba da.Aici e. Am pus-o chiar aici.
Știi ce s-ar fi putut întâmpla cu scrisoarea lui Muhammad Ali?
Mickey Mantle(baseball) a venit și a luat-o și a fugit călare pe Secretariat(cal de curse).
Taci. Tu ai văzut-o?
Eu? N-am umblat la sertar toată săptămâna.
- Ești sigură? - Da,sunt sigură.
Ce crezi, că ți-am aruncat scrisoarea?
Spune-o! Crezi că ți-am aruncat scrisoarea.
Pentru că eu fac astfel de lucruri, pentru că sunt o persoană îngrozitoare.
Mereu îți arunc lucrurile.
Așa gândești tu despre mine.
Parcă Olga Korbut(gimnastă) a trecut pe aici și ți-a băut sucul de ghimbir.
Taci. Haide,ieși afară.
Bine,ne găsești la Marco.
Cheamă-ne când găsești scrisoarea aia,închipuită.
Nu înțeleg.
Ce am făcut? Adică,am pus-o aici.
Adică... ce naiba am făcut?!
E...e în spate?
Michael. Geoffrey. Ally. Coborâți până aici.
- Sunt la școală, Ray. - Ai dreptate.Ce naiba?!
Sunt sigură că o să apară.
Ce naiba?
Bună,dragă. Ce mai faci?
- Nu știu. - Ce e în neregulă?
Ray o să mă omoare.
O,dragă.Ți-am spus...
Sarea e doar pentru asezonare.
Nu poate fi principalul ingredient.
Nu,nu,Marie,nu e asta.
Ray a primit o scrisoare de la Muhammad Ali...
Am auzit.
Știi că Robert e responsabil pentru corespondență?
Da,știu.
Era atât de entuziasmat să facă asta pentru fratele lui mai mic.
N-a vorbit decât despre asta. Nu e drăguț?
Raymond l-a iubit pe acest Muhammad Ali, de când mă știu.
- I-am aruncat-o. - Ce?!
I-am aruncat scrisoarea.
Dumnezeule!... De să faci așa ceva?
Făceam ordine.
Nu,serios... De ce?
Nu știu...
Căutam un cupon pentru reduceri
și sertarul era plin de chestii vechi
și eram distrasă de telefon,
așa că l-am golit și am mototolit totul
și le-am aruncat în mașina de gunoi, cu mâna mea.
O,dragă.
Pentru ce era reducerea de pe cupon?
Un tratament facial.
Infatuare,infatuare,infatuare.
Nu era pentru mine.
- Știi că Robert se va supăra și el. - Știu.
Mamă,îl caut pe Robert. Unde e Robert? Robert!
Mă tot uit după... după scrisoarea asta.
Era într-un plic alb.
- Ray. - Ce?
- Trebuie să-ți spun ceva. - Ce?
Ți-am aruncat scrisoarea de la Muhammad Ali.
- Ce?! - Marie!
Știu,Raymond. Îmi pare rău.
Nu-mi dădeam seama ce făceam
până nu mi-a spus Debra ce era în sertar și...
Și ai aruncat-o?!
Trebuie s-o recuperez din gunoi.
Camionul a fost deja.
Muhammad!
Știu. Îmi pare rău.
Erau atâtea chestii în sertar,
iar eu nu voiam decât să fac curat.
Știu că n-ar trebui să fac asta.
Nu-i așa, Debra?
Da.
Da.De câte ori ți-am spus
că putem să facem curățenie și singuri?
Știu. Nu prea ascult.
Păi,n-o prea faci.
Îți dai seama ce ai făcut?
Îmi cer scuze, Raymond.
Mi se rupe inima să te rănesc.
Și dacă există vreun mod, dacă există vreun mod...
O,nu. N-o fă! Nu!
Nu tu plângi. Eu plâng.
Ai venit neinvitată în casa mea
și deschizi un sertar personal
și arunci una din cea mai importantă chestie, care mi s-a întâmplat în ani de zile.
E la gunoi,mamă.
E la gunoi!
Cam asta a fost.
Marie. Ce...
Nu știu ce să spun.
Nu trebuie să spui nimic,dragă.
Mulțumesc.
A fost o nimica toată.
Cine știe? Într-o zi s-ar putea ca eu să-ți cer o favoare.
Bineînțeles. Voi face orice.
Bun. Avem o înțelegere.
Să servim niște tort.
- Bună dimineața. - Marie.
Cum mai merg lucrurile,dragă?
Păi,mai bine.
A trecut o săptămână, așa că Ray nu mai urlă la tine,în somn.
Ce drăguț.
Sunt sigură că ai observat,de-a lungul anilor, că Frank se îmbracă,de parcă-i abandonat.
Ei bine,în sfârșit mi-am dat seama, cum se poate remedia situația.
Marie!
Vine. Acum,adu-ți aminte că am spus
că într-o zi s-ar putea să-ți cer o favoare?
- Marie! - Acea zi a venit.
Unde naiba îmi sunt hainele?
Debra le-a luat.
De ce să-mi ea hainele mele?
Chiar sunt supărată pe tine, Debra.
Îmi... pare rău, Frank.
Unde naiba sunt?
Debra a spus că le-a dat la spălătorie.
De ce nu-i spui,cum erai la noi acasă, când băiatul a bătut la ușă?
Un băiat a venit la ușă.
Și a spus că era de la spălătoria cea nouă
și că încerca să facă niște bani pentru facultate.
Și Debra a hotărât să-l ajute.
A mers din ușă în ușă? Nu are nicio noimă.
Mi se pare că e cam cusută cu ață albă,Debra.
Știu,dar e adevărat.
Și i-ai dat hainele mele. Păi,adu-le înapoi!
Nu știu dacă poate.
Debra,de ce nu-i spui ce s-a întâmplat când
ai sunat la numărul pe care ți l-a dat băiatul?
A,da. N-a răspuns nimeni.
Stai puțin, știu ce înseamnă asta. Asta e o escrocherie.
Gunoiul ăla de copil îmi vinde lucrurile.
Sunt sigură că o să se îmbogățească.
Ce a fost în capul tău?
Nu știu.
Sunt o fraieră. Îmi pare rău,Frank.
Scuzele n-o să-ți țină de cald.
Gata, nicio grijă,Frank.
O să te ajut să-ți iei haine noi.
De fapt,am un costum, pe care voiam să ți-l dau de Paști.
Am să te las să-l porți azi.
Adu-l încoace.
Nu vreau să mă întorc îmbrăcat așa.
Poștașul a făcut deja o glumă la adresa picioarelor mele.
Uite ce ai făcut.
Urăsc hainele pe care mi le cumpără.
Întotdeauna sfârșesc prin a arăta ca un filfizon sau ca un francez.
Îmi pare atât de rău, Frank. Dar ar putea fi distractiv să-ți cumperi haine noi.
Câteodată e bine să mai schimbi felul în care arăți.
Mă urăști,nu-i așa?
Bine,Frank,ascultă.
Tu ai fost întotdeauna cinstit cu mine,așa că...
- E ceva ce trebuie să-ți spun. - Ce?
Marie e cea care ți-a aruncat toate hainele.
- Ce? - Nu poți să-i zici că ți-am spus.
Știam eu. Se simțea mâna Mariei peste tot.
De ce ai acoperit-o?
M-a ajutat cu ceva și îi datoram o favoare.
Bine,dacă mă scuzi,
o să mă duc să strâng de gât o femeie, cu halatul ei de baie.
Nu,nu,nu!
Nu poți s-o strangulezi,pentru că va ști că ți-am spus,și apoi îi va spune...
Doar dacă o strângi de gât cu adevărat. Nu...Nu,nu.
Și ce propui,să port porcăriile ei?
Îți rămân datoare.
Probabil că-i ești datoare până la gât?
Iată-l.
Sunt foarte supărat pe tine,Debra.
Îmi pare rău, Frank. Am să plec acum.
Da. Nici nu-mi vine să mă mai uit la tine.
O,Isuse...
- Frank, ce faci? - Îți amintești că-mi ești datoare?
Marie nu e înăuntru,nu-i așa?
Nu,am dezgropat un trandafir.
De ce ai făcut asta?
Se afla în zona de legănare a hamacului meu.
Ce vrei să fac eu?
Distruge-l.
Frank, ce faci...
- Pune-ți astea. - Stai o clipă...
Frank...
Unde ai fost? Masa e gata.
Ce-i cu toate astea?
Tocmai voiam s-o întreb pe Debra același lucru.
Debra,ce ai făcut?
- Ce se întâmplă? - Debra punea ceva la cale.
Mie,unul,nu-mi place cum arată.
Nu pot s-o fac. Nu pot.
Ray. Trebuia să-ți spun de când s-a întâmplat.
Eu sunt cea care ți-a aruncat scrisoarea lui Muhammad Ali.
Poftim?
Am aruncat-o din greșeală
și m-am panicat și Marie a luat vina asupra ei.
Și după aceea ai îngropat-o?
Tu ai fost?
Îmi pare rău,mamă.
Ți-am aplicat lecția tăcerii toată săptămâna.
Așa ai făcut?
Eu...Eu...
Îmi pare rău,Ray. Nu știu ce să spun.
Păi...
Nu-mi vine să cred că te-am lăsat să faci dragoste cu mine,toată săptămâna.
Și după aceea a dezgropat frumoasa tufă de trandafir a Mariei. Trebuie oprită.
Trandafirii mei!
Brută îngrozitoare,ce ești!
N-am fost eu,Debra a făcut-o.
Debra,e rândul tău.
Încetează. Recunoaște că tu ai fost.
O să recunosc atunci când o să-mi spui ce ai făcut cu hainele mele.
- Nu mai sunt. - Unde sunt?
Le-am lăsat la un adăpost pentru cei fără casă
și sunt folosite la spălat mașini.
Marie,nu înțeleg.
De ce ai luat asupra ta vina pentru ce a făcut Debra?
Evident, pentru un motiv neîntemeiat.
Înțeleg cum funcționează mintea ei bolnavă.
A vrut-o îndatorată pe Debra, pentru ca ea să scape de hainele mele
și să mă îmbrace ca pe un prezentator de fructe.
Ești mulțumită de tine?
Să faci afaceri cu una ca ea?
Tu ești cel care vorbește,Raymond.
Debra, ce lănțișor frumos.
De unde l-ai luat,Raymond?
Păi...
De oriunde l-aș fi luat,trebuie să-l înapoiez,
pentru că frumusețea ta îl depășește.
Ce spuneți să îngropăm trandafirul ăsta la loc?
Nu ai cumpărat lănțișorul?
Ai pus-o pe mama ta s-o facă?
N-ai putut să-mi iei,singur, un cadou de ziua mea?
Sunt sigură că l-ar fi cumpărat el însuși
dacă și-ar fi adus aminte de ziua ta de naștere.
Încă...
Încă mai ai nevoie de mama ta să-ți spună când e ziua mea?
Încă mai ai nevoie de mama mea ca să te acopere când îmi distrugi scrisorile de la Muhammad Ali?
Eu n-am nevoie de mama voastră.
Pe cine păcălești tu?
De câte ori n-ai chef să ieși
cine spune lumii că ai flebită?
Stai puțin.
N-ai venit la repetiția de la nuntă
pentru că aveai flebită.
- Marie? - Nu,nu.Tu mi-ai dezgropat trandafirul
e ultima scuză cu flebită din partea mea..
Se pare că îi acoperi pe toți.
Asta face o mamă.
Da,o mamă care vrea să-i controleze pe toți.
Iei ceva de la fiecare și apoi îl folosești.
Da.
Așa procedează o mamă?
Scuzați-mă.
V-am cerut eu să veniți la mine și să-mi cereți aceste favoruri?
Veniți la mine pentru că știți că pot să le furnizez.
Mergeți pe stradă și cereți cuiva aceste favoruri și să văd cu ce vă alegeți.
Așa că,da...
Poate că uneori cer un favor în schimb,
foarte rar.
Și asta numești tu control?
Asta numesc eu familie.
O familie de mafioți.
Așa crezi tu, Amy?
Îmi pare rău.
Nu,nu,nu...
Poate ai dreptate.
Poate că e greșit să dețin toate aceste secrete.
Adevărul este că e o povară să deții
toate aceste lucruri pe care le știi despre fiecare.
Poate că ar trebui să aerisim pe aici,chiar acum.
Nu,nu. E în regulă. Toate sunt în regulă.
E prostesc.
Nu,nu,nu.
Așa m-am gândit și eu.
Acum,dacă mă scuzați
Frank are de făcut niște săpături.
Și nu vreau să-ți murdărești hainele astea noi.
E întuneric afară, așa că poți s-o faci și în izmene.
Ai învățat ceva în seara asta,nu-i așa?
- Da. - Nu-mi mai atinge lucrurile.
Nu i-a adus Marie hainele înapoi,de la adăpost?
Ba da.
Toți suntem puțin agitați.
Trebuie să-ți încuiem șifonierul.
- madscorpio -